"KESKÖÖ PARIISIS" See on uskumatu! Vaata!
Selle taolist linna pole maailmas mitte kuskil. Pole kunagi olnud!
Sa käitud nagu sa poleks siin kunagi varem olnud.
Probleem on selles, et ma käin siin liiga harva.
Kas suudad ette kujutada seda võrratut linna vihmasajus?
Kujuta ette seda linna 20dates. 20dates Pariis,
vihmasajus; näitlejad ja kirjanikud.
Miks igas linnas peab vihma sadama? Mis märjaks saamises nii toredat on?
Kas sa suudaks ette kujutada, et peale abiellumist siia kolida?
Oh jumal, ei.
Ma ei suudaks elus väljaspool Ameerikat elada.
Tead, kui ma oleks siia romaane kirjutama jäänud
ja poleks lihtsalt filmi- stsenaariumeid rutiinselt jahvatanud.
Ma ütlen sulle midagi: Ma jätaks Beverly Hillsi maja,
basseini, kõik, sekundi pealt maha.
Lihtsalt vaata: See on koht, kus Monet elas ja maalis.
Me oleme linnast 30 minuti kaugusel.
Kujuta ette, kui me siia kodu rajaks.
Me suudaks seda kui mu raamat ilmub.
Sa oled fantaasiasse armunud. - Ma olen sinusse armunud.
Me peaks tagasi linna minema. Pidime vanematega einestama.
Lähme siis.
Seal meie vaatamis- väärsustega tutvujad ongi.
Kui ma enam ühtegi võluvat puiesteed või bistrood ei näeks...
Milline linn! - Jah. Külastamiseks.
Ma näen ennast siin elavat!
Ma tunnen nagu pariislased "mõistavad mind".
Ma kujutan ette, kuidas ma mööda Vasakut Kallast longin,
tead küll, pikuke käe vahel,
teel Café de Flore poole, et oma raamatut kritseldada.
Mida Hemingway ütles? Ta kutsus seda "liikuvaks pühaks."
Sellises liikluses ei liigu miskit.
Üks toost Johni siinse uue äri riski terviseks!
Proosit! - Proosit!
Õnnitlused. - Aitäh.
Okei, ma olen nüüd täiesti aus.
Ma olen põnevil meie ühistööst prantsuse firmaga, aga muidu
pole ma mingi frankofiil.
John vihkab nende poliitikat. - Pole just Ameerika sõbralik.
Ega just nende peale ka näpuga näidata ei saa,
et nad Iraagis meiega seal jäneseurus ei liitunud.
Terve Bush, tead küll... - Palun, ärme lähe jälle sinna
halba arutellu korduvalt. - Kullake. Me ei lähe... Muide, see on
okei, kui mul su isaga on erimeelsusi.
See ongi demokraatia. Su isa kaitseb parempoolseid vabariiklaseid
ja mina arvasin, et sa olid peaaegu
nagu dementne vaimuhaige, aga see... - Okei. Okei!
Aga see ei tähenda seda, et me üksteise vaateid ei austaks, kas pole nii?
Kas me võiks pulmaplaanidest rääkida? - Jah! Palun.
Teeme seda.
Su isa on lihtsalt... - Inez?
Carol? - Hei.
Jumal kü... Mida te siin teete?
Tore sind näha! Hei. - Hei!
Kuidas teil läheb? - Hästi, aitäh.
Paul ja Carol Bates, see on mu ema
ja isa, ja muidugi, te teate Gaili. - Hei. Väga meeldiv kohtuda.
Sa ei maininud, et te siia tulete.
Ei, see oli äkiline.
Paul kutsuti Sorbonesse loengule. Sorbonnesse.
Kui tore!
Isa on siin äri asjus ja me lihtsalt otsustasime
end kaasa sokutada. - Jah.
See on suurepärane. Me saame rohkem aega koos veeta.
Ma arvan, et meil on palju kohustusi, aga olen kindel, et...
Mida? - Mida te homme teete?
Me sõidame Verrsaillesse. - Versaillesse...
Versaillesse.
Ma tahaks hirmsasti Versaillest näha. - Jah!
Aga see on liiga... Ma arvan, et me...
Homme on meil kavas Brasserie Lipp'is lõunat süüa.
Oh ei, see on lihtsalt... - Jah. On küll. See on juba...
Tead, mul oli üks professor, kes seal einestas
ja nägi James Joyce't!
Jah, see oli nagu miljon aastat tagasi ja
ilmselt olevat Joyce hapukapsast ja viinerit söönud.
On see loo lõpp?
See pole mingi lugu. See on nagu detailne...
Meile MEELDIKS Versaillesse tulla. Jah.
Ma loodan, et sa pole homme Versailles's suhtlust vältiv.
Kuidas ma suhtlust vältiv olin? - Ole nüüd!
Oli selgelt arusaadav, et sa ei tahtnud minna.
Nad on sinu sõbrad ja ma pean tunnistama,
et ma pole neisse nii kiindunud nagu sina oled.
Ta on geniaalne.
Tead, ta meeldis mulle kolledis väga ja Carol on väga nutikas.
Ta on eba-intellektuaalne.
Ainult natukene. - Gil.
Vaevalt hakkaks ta Sorbonnes loenguid andma kui ta eba-intellektuaalne oleks.
Sa peaks talle oma raamatut lugeda andma.
Ole nüüd. Miks?
Et ta saaks su kirjandust kritiseerida
ja võib-olla näidata sulle, miks sul nii palju probleeme on.
Mul on probleemid, sest olen Hollywoodi töörügaja,
kes pole õigele kirjandusele võimalust andnud.
Kuni tänaseni. - Palun... Gil...
Kullake, lihtsalt luba mulle midagi.
Kui sellest raamatust... asja ei saa,
siis sa lõpetad oma aju piinamise
ja lähed tagasi selle juurde, mida sa oskad kõige paremini.
Stuudiod jumaldavad sind. Ohjad on sinu käes...
Oled tõesti valmis kõike ära andma, et lihtsalt rabeleda?
Noh...
Miks sa seda küll teha tahaks?
Ma arvan, et Louis kolis oma õukonna 1682. aastal siia.
Algselt oli siin soo.
Õigupoolest, kui ma ei eksi,
vanas prantsuse keeles sõna "versailles"
tähendas, midagi nagu,
"maastik, kust umbrohtu välja tõmmati." - Tõesti?
See... keskmine osa siin...
on... prantsuse kõige kõrgemal tasemel klassikaline stiil.
Ma arvan, et see on "Louis Vau" töö.
Jah. - Mansart... Ma arvan...
Manzard. - ...ja Charles le Brun, ma usun.
Jah, see on õige.
Ma võiks sellise suvilaga ära harjuda.
Ma tean, et sa võiks. - Mina ka,
välja arvatud, mäletad: neil päevil,
mil neil olid ainult vannid ja mina olen dui mees.
Kuhu teil kavas peale abielu kolida?
Malibusse.
Tõesti? - Me mõtleme Malibu peale, jah.
Ma sokutan ühte väikest laeaknaga pööningut Pariisis.
La bowhem? - Jah,
ainult tuberkuloos veel puudu.
Täpselt. Aitäh.
Probleem on selles, et ta pole täitsa kindel,
et ta saab romaani kirjutamisega hakkama. - Tõesti?
Noh... - Kullake, su senine teekonnajoon... tead küll, ja
kõigile meeldivad su filmid.
Jah, stsenaariumid on kergemad, nii et...
Ehk sa räägid neile peategelasest, kelle kallal sa praegu töötad?
Jah! - Palun. - Mulle ei meeldi tööst rääkida.
Kullake, sa ei pea neile kogu süeest rääkima, ainult peategelasest.
Ei, ei, ei. - Okei.
Ta töötab ühes nostalgia poes.
Mis see nostalgia pood on? - Ega see pole pood, kus sulle...
Shirley Temple nukke ja vanu raadioid müüakse?
Ja ma ei tea kunagi, kes neid ostaks. Kes tahab seda kraami? - Täpselt.
Ma ei tea. - Noh, rahvas, kes elab minevikus,
rahvas kes arvab, et nende elu on õnnelikum
kui nad minevikus elaksid.
Ja mis ajastus sulle elada meeldiks, Miniver Cheevy?
20date vihmases Pariisis.
See poleks paha. - Ja seal sajaks happevihma.
Ma mõistan! Ja ei mingit kliimasoojenemist,
televiisorit ja enesetapu pommirünnakuid,
ja tuumarelvi, ega uimastite kartelle!
Tavaline valik kliee õudusjutte.
Tead, nostalgia on eitamine.
Valusa oleviku eitamine.
Gil on täielik romantik. Ma mõtlen, et talle meeldiks
meeleldi täiesti igaveses eitamises elada.
Tõesti? - Ja selle arutlusvea nimi
on "Kuldajastu mõtlemine".
Touché. - Jah, väärarvamus, et
üks muu ajastu on parem kui see milles me elame.
See on nende inimiste romantilise kujutlusvõime viga,
kellel on raskusi masendusega toime tulla.
Jah. - See on kauneim sõrmus, mida me näinud oleme.
Teemandid pulmadeks.
See oleks õige valik ja siis kõik näeks
seda isegi tagareas kui ta selle mulle sõrme paneb.
Oh, Inez. Sellest tuleb suurepärane üritus!
Ma ainult loodan, et... - Ma ei taha seda korrutada.
See on sinu valik. Mis ma ikka öelda saan?
Gil on... Ta on tark ja väga edukas.
Ta räägib, et jätab kõik ja kolib siia! - Ta ainult RÄÄGIB sellest.
See hirmutab mind.
See on muidugi Rodini kõige kuulsam kuju.
Tükike sellest tööst asetati tema haua kõrvale.
Rodin soovis, et see oleks tema hauakivi ja hauakiri.
On see tõsi? - Moudonis küll. Ta suri grippi
kui ma ei eksi. Ma arvan, et aastal 1917.
Väga tubli, söör. - Ta on nii tark, kas pole?
Jah. - Palju Rodini tööst oli mõjutatud ta abikaasa Camille poolt.
Jah, ta mõjutas, aga Camille polnud ta abikaasa, vaid ta armuke.
Camille? Ei. - Jah.
Jah. Rose oli ta abikaasa. - Ei, ta polnud kunagi Rose'ga abielus.
Jah, ta abiellus Rose'ga,
oma viimaste eluaastate jooksul. - Ma arvan, et sa eksid.
Kas sa vaidled giidiga?
Jah. - Jah. Ei, ma olen kindel, härra.
Tegelikult on tal õigus.
Ma hiljuti lugesin Rodini kaheosalist elulugu ja
Rose oli kahtlemata ta abikaasa. Camille oli armuke.
Jah. Lugesid? Kus sa... - Jah, hiljuti lugesin. Olin üllatunud,
sest ma eksikombel arvasin nagu sinagi,
vastupidiselt. See on pisike eksimus.
Isa kutsus teid mõlemaid veine proovima.
See saab nii prantsusepärane olema! - Jah, jah.
Paul on Prantsuse veinide ekspert.
Nalja teed. Tõesti? - Jah, muidugi.
Kuna sa Rodini elulugu lugesid?
Mina? Miks ma küll Rodini elulugu peaks lugema?
Ma valin alati California veine, aga
Napa Valley on 6,000 miili kaugusel.
John, vanapoiss, kuidas läheb?
Oi, tere! Mida sina siin teed?
Tule. Ma ei salli seda meest.
Ehk me... mekiks rohkem veine? - Jah! Alustame siit.
Millist sina siit eelistaks?
Ma arvan, et me peaks teaduslikud olema ja lihtsalt
kõiki uuesti mekkima hakkama. Ma ei tea.
Miks su põsed nii punased on? - Mis mõttes?
Nad pole punased. - Nad on helepunased.
Võib-olla on need feromoonid, mida sa siin levitad.
Need feromoonid ajavad mu hulluks!
Lõpeta! Lõpeta! - Seks ja alkohol.
Jah. - See kütab iha,
aga tapab võimekuse, Bardi andmete järgi.
Oled sa -61'te proovinud?
See on jumalik!
Mõtle vaid, Paul valis selle. Ma ei... - Mida?
Mis juhtub? Mis juhtub? - Kergelt küpsem kui -59
ja ma eeldan puuvilja tundele suitsu tunnet.
Me lähme nüüd Caroliga tantsima.
Me teame ühte head kohta. Olete huvitatud?
Ei... Ma ei taha tujurikkuja olla, aga ma vajan natuke värsket õhku.
Tule! Tule nüüd!
Isegi kui sa seal ainult istud ja mõtled,
et kus tagavaraväljapääs on, ja siis...
Hei! Kui Gil ei taha tulla, võin ma sinuga Pauli jagada.
Ma olen väga demokraatlik ja Paul on suurepärane tantsija.
Kui see sulle sobib, ma läheks ühele väiksele jalutuskäigule,
siis magama ja võib-olla mõni teine kord liitun.
Okei. Aga ma võin siis minna?
Tahad sa minna? - Jah.
Ma pole väsinud ja sooviks väga tantsida
ja kohtume uuesti hotellis.
Ma hoian tal silma peal. - Okei.
Ma kutsun sulle takso. Takso!
Okei, aga sa peaks takso võtma. - Ei, ma jalutan.
Ei, sa eksid ära. - Okei, ma lähen jalutan.
On ta hea kirjanik? Oled sa ta proosat lugenud?
Ta ei lase kellelgi lugeda. - Ei lase?
Ma võin ta romaani lugeda ja seda kritiseerida.
See oleks super! - Teeks sa seda?
Ma arvan, et ta vajaks seda! - Jah?
See aitaks. - Et keegi teine seda loeks. Jah!
Ja sa poleks üleliia karm?
Ega ma sinule sellest teada ei annaks. - Ei.
Ma tean jah.
Aga probleem on selles, et kui asi puutub tema kirjutamisse,
ei austa ta kellegi teise arvamust. - Tõesti?
Vabandust! Kas te... Kas te inglise keelt oskate?
Hotell Bristol? - Me ei oska inglise keelt. Vabandust.
Hei! Tule sisse! Tule!
Tule sisse! Me jätame su siia muidu!
Mida? - Tule.
Ma ei kuulnud. Mida? - Tule!
Tule nüüd! Tule autosse!
Ma arvan, et te ajate mind kellegi teisega sassi.
Sa väsitad mind. Tule nüüd!
Ma ei saa aru. Olen natuke joonud! Ma ei...
On see vana Peugeot? Mul on sõber Beverly Hillsis, kes neid kogub.
Võta juua. Võta!
Lase käia, semu! Võta! - Okei.
Anna mulle oma käsi. Okei. Istu siia.
Lähme sisse. Pariis, tulede linn. - Lähme! Sõidame!
Okei, kuhu te mind viite?
Me läheme pidu panema!
See pole eriti aus, sest ma olen juba väga palju punast veini täna joonud.
Võta lõdvaks! Joo ampanjat.
Mulle meeldib ampanja, jah...
Proosit! Proosit! - Öö on noor. Põhjani!
Ma joongi! - Joo!
Jah, joo!
Sa paistad eksind olevat! - Jah!
Oled ameeriklane? - Kui nimetada Alabamat Ameerikaks, nagu mina teen.
Ma igatsen dinnivanni. Mida sa teed?
Mina? Ma olen kirjanik. - Mida sa kirjutad?
Praegu töötan romaani kallal. - Jah?
Minu nimi on muide Zelda. Scott! Scott!
Jah, mis on, kullake? - Ta on kirjanik... Kus kohast?
Californiast. - Scott Fitzgerald, ja kes sina oled?
Gil... Teil on samad nimed nagu...
Nagu?
Scott Fitzgerald ja...
Scott ja Zelda Fitzgerald. Fitzgeraldid. Kas ta pole kaunis?
Jah. Jah! Jah, see on... see on kokkusattumus... nagu...
Sul on klaasistunud pilk silmis. Oimetu. okis. Uimane. Kadunud.
Ma... jälgin seda klaverimängijat ja ma,
uskuge või mitte, tunnen ta nägu vanadelt muusika albumitelt.
Tean, et võin olla üks parimaid laulusõnade kirjutajaid - nagu ma ei oskaks meloodiaid kirjutada,
olen proovinud ja olen ta laule kuulnud ja mõistnud: Ma ei kirjuta kunagi häid laulusõnu
ja mu tegelik anne on joomine. - Tõesti on.
Jah, aga ega ta siis neid sõnu ise ei kirjutanud?
See pole võimalik...
Nii et...
Mis raamatuid sa kirjutad? - Ma... Ma töötan...
Kus ma olen?
Vabandust. Kas te võõrustajat ei tunne?
Mõned semud on Jean Cocteau auks peo kokku pannud.
Hei, proua. Mida... Teete minuga nalja?
Ma tean, mis te arvate. See on igav. Nõustun teiega.
Ma olen valmis edasi liikuma. Lähme Bricktopisse!
Bricktopisse? - Mul on igav! Tal on igav! Kõigil on igav.
Meil. On. Kõigil. Igav. Lähme Bricktopisse.
Ütle Cole ja Lindale, et nad meiega liituks ja...
Gil? Tuled?
See on Pariisi üks peenemaid asutusi. Nad valmistavad viskikokteili.
Tere õhtust!
Üks väike pits viskit, palun.
Tervitused ja õnnesoovid.
Vabandust, ma segasin viinamarjasid teraviljadega.
See on kirjanik. Gil. Jah?
Gil... Gil Pender. - Gil Pender.
Hemingway.
Hemingway?
Sulle meeldis mu raamat?
Meeldis? Ma armastan seda! Kõiki su töid.
Jah, see oli hea raamat, sest see oli aus raamat
ja seda üks sõda mehele teebki.
ja mudas suremises pole midagi toredat ega üllast,
kui just ei juhtu et sa kombekalt sured
ja siis see pole ainult üllas, vaid ka vapper.
Sa minu lugu lugesid? Mis sa arvad sellest?
Seal oli natuke kena kirjutust, aga see oli rahuldamata.
Oleks võinud arvata, et sa seda vihkad. - Kullake, sa oled liiga tundlik.
Sulle see meeldis, aga tema vihkab mind!
Palun, vana semu, sa teed asjaolusid ülimalt raskeks.
Ma olen närviline. Äkitsi ei meeldi mulle enam siinne atmosfäär.
Kuhu sina lähed?
Sõpradega Saint-Germainisse kohtuma.
Ta läheb Saint-Germainisse. Lähen kaasa. - Zelda, kullake...
Kui sa jääd siia temaga jooma, siis mina lähen toreadooriga kaasa.
Kas sa võiks ta mõistlikul ajal tagasi tuua?
Ta ajab su hulluks, see naine. - Ta on põnev
ja tal on anne.
See kuu on kirjutamine. Eelmine kuu oli midagi muud.
Sa oled kirjanik. Sa vajad kirjutamiseks aega ja mitte lolli mängida.
Ta raiskab su aega, sest ta on konkurent. Kas sa ei arva nii?
Mina? - Võta sõna, jumala eest! Kas arvad, et mu sõber teeb kohutava vea?
Tegelikult, ma ei tunne Fitzgeraldi nii hästi.
Sa oled kirjanik. Sa teed tähele- panekuid. Olid nendega kogu öö!
Ehk me ei räägiks mu eraelust avalikult?
Ta on tema ande üle armukade, ja see on kena anne. See on haruldane.
Sulle meeldib ta töö? Võid öelda. - Lõpeta! Lõpeta.
Sulle Mark Twain meeldib?
Ma lähen otsin Zelda üles.
Mulle ei meeldi mõte, et ta selle hispaanlasega on.
Kas tohin?
Jah, olen tegelikult suur Mark Twaini fänn.
Võiks isegi väita, et kõik tänapäevane Ameerika kirjandus
tuleb Huckleberry Finnist.
Kas sa boksid? - Ei. Mitte eriti. Ei.
Mida sa kirjutad?
Romaani. - Millest?
Ühest mehest, kes töötab nostalgia poes.
Mis see nostalgia pood veel on?
Üks koht, kus müüakse vanu asju. Mälestuskogu.
Kas see tundub kohutavana?
Miski pole kohutav, kui lugu on tõene.
Kui proosa on puhas ja aus, ja see kinnitab armu ja rõhuvat vaprust.
Võiks ma teilt maailma suurimat teenet paluda?
Mis on? - Kas sa loeks seda?
Sinu romaani? - Jah, see on ainult
400 lehekülge pikk ja ma otsin ainult arvamust.
Mu arvamus on, et ma vihkan seda.
Sa pole seda isegi lugenud.
Kui see on halb, siis vihkan seda, sest ma vihkan halba kirjandust.
Ja kui on hea, saan kadedaks ja vihkan seda enamgi. Sa ei taha teise kirjaniku arvamust.
Jah. Tead, see on lihtsalt... Kas sa tead, mis see on?
Mul on raskusi kedagi usaldada, et seda hinnata lasta.
Kirjanikud on konkureerivad.
Ma ei kavatse sinuga konkureerida.
Sa oled liiga tagasihoidlik. See pole mehine.
Kui sa oled kirjanik, siis pea ennast parimaks!
Aga sa pole, seni kuni mina siin. Kui sa just ei taha asju klaarida?
Ei, ei taha.
Ma ei kavatse su romaani lugeda, aga ma ütlen sulle, mis ma teen. - Jah?
Ma viin selle Gertrude Steinile.
Ta on ainuke, keda ma usaldan.
Sa näitad mu romaani Gertrude Steinile?
Anna see mulle. - Ma toon selle sulle.
Ta tuleb Hispaaniast homme tagasi. - Tore.
Ma lähen toon selle. Ma lähen...
Sa ei tea kui põnevil ma olen! Sellest saab täielik tõus olema.
Mu süda peksab täiega!
Ma lähen toon selle ja tulen kohe tagasi.
Gil! Võta rahulikult!
Sul oli võimas öö. Fitzgerald. Hemingway!
Papa! Sa pead...
Me ei leppinud kohtumispaika kokku.
Hea, et sa eile kaasa ei tulnud. Sa oleks seda muusikat ja rahvast vihanud,
aga mul oli lõbus.
Millele sa mõtled? Tundud kadunud olevat.
Kui ma ütleks sulle, et veetsin
eelneva öö Ernest Hemingway ja Scott Fitzgeraldiga,
mida sa siis ütleks? - Kas sellest sa öösel unistasidki?
Oma kirjandusiidolitest?
Jah, aga kui see polnud unenägu.
Mida see tähendab?
Kui ma olin Hemingway ja Fitzgeraldi,
ja Cole Porteriga.
Ma mõtleks, et sul on ajukasvaja.
Ja Zelda Fitzgerald oli täpselt
samasugune, nagu me tema kohta raamatutest ja artiklitest lugesime.
Tead küll, võluv, kuid palju erinevaid omadusi.
Talle ei meeldi Hemingway üldse.
ja Scott teab, et Hemingway'l on õigus, aga ta on vastuolus, sest ta armastab Zeldat!
Tule nüüd! Püsti! Me peaks
tühja jutuajamise lõpetama, sest me jääme hiljaks.
Tead, ma ei...
Ma arvan, et jään siia oma romaani kallal töötama,
sest see vajab natuke poleerimist.
Ei, võid seda hiljem teha. Ema ütles, et saame ta sisekujundaja soodustust kasutada. Üles!
Tule vaata neid, Inez.
Kas need poleks Malibu suvilas võluvad?
Kui palju, söör? - 18 000.
Aitäh. - Mis see on?
18 000 dollarit on täielik leid.
18 000 dollarit selle eest?
Oota korra. Need on eurod, nii et maksab rohkem.
Nii et see on umbes 20 000 dollarit. - Isegi rohkem, ma arvan. Jah.
Ma tean, aga midagi taolist on kodus raske leida.
Tal on õigus, Gil. - Tean, aga me pole majagi veel leidnud
ja üritame kulusid all hoida, et ma ei peaks mingit armetut ümberjutustustööd võtma.
Saad seda, mille eest maksad.
Tore. - Odav on odav.
Kas te tahate tagasi kõndida?
Kõndida? Ei, sadama hakkas.
Vihma käes on tore kõndida! See on tore!
Ei, vihma käes kõndimises pole midagi toredat.
Ei, ära unusta. Me viime su täna õhtust sööma.
Õige jah. Jah. Tore.
Ja peale õhtusööki on mul sulle ka üks suur üllatus.
Mida? Ei. Mulle ei meeldi üllatused. - Usu mind, sulle meeldib see.
Mis see on? - Oled sa kindel, et sa ei taha vihma käes jalutada?
See on meie viimane võimalus. Pole üldsegi halb ilm väljas.
Okei.
Ma ei saa aru. Kuhu me läheme?
Sa käskisid meil kiiresti süüa
ja isa polnud oma tuuletaskutegagi valmis.
Tuuletaskutega? Sa saad oma elu elamuse!
Kus? - Lihtsalt, Inez, palun.
Miks sa seda käsikirja kaasas kannad? - Küll sa näed, ja kui näed,
jääb sul suu lahti.
Okei. Sa tead, et ma ei varja sinu eest midagi ja ma ütlen, et see on võrratu.
See on... - Okei.
Ma lihtsalt ei mõista! - Ma tean. Sa tahad ju teada, miks ma päev otsa olen imelik olnud?
Jah. - Kohe saad teada...
ja sa imestaks, miks ma veel imelikum polnud, kui teada saad.
See on väga... - Ma tean. Ma tean.
Ma ei tea, mida sa silmas pidasid, aga see pole mingi võrratu seiklus.
Ma olen jõusaalist ja massaaist väsinud, nii et võtan selle takso.
Takso! - Inez, oota!
Ootame natuke veel. - Vaata,
sina tahad Pariisi tänavatel kõndida ja ööd nautida,
väga tore. Lase käia. Aga mul on üks Carolilt laenatud suurepärane raamat pooleni.
Ainult 10 minutit veel ja me jalutame koju.
Kui ma juba sinu saabudes magan, siis ära mind üles aja.
Mida ma valesti teen?
Võib-olla on tal õigus ja ma pean närviarsti juurde minema.
Okei, lahkusin veini testimiselt natuke joobes, aga mitte üleliia.
Eksinud, jalutasin edasi... See on see koht...
See oli nagu ühe korra värk.
Kell lõi keskööd...
Tere!
Hei, hr Hemingway.
Las ma hüppan sisse.
Ülesandeks oli hõivata kõrgendik. Meid oli neli.
Viis kui ka Vicentet lugeda, aga ta kaotas granaadiplahvatuses ühe käe
ja polnud sama võitlusvõimeline kui temaga esmaselt kohtusin.
Ta oli noor ja vapper.
Mäenõlv oli vihmast libe ja hakkas varisema tee poole,
kus oli palju Saksa sõdureid.
Meie ülesandeks oli võtta tule alla eelvägi
ja kui oleksime neid tabanud, oleksime nad peatanud.
Kas hirm ka oli? - Mille ees?
Surma saamise?
Sa ei kirjuta kunagi midagi head kui kardad surma saada.
Sina kardad? - Jah, kardan. See oleks
vist mu suurim hirm, kui aus olla.
See on miskit, mida kõik mehed enne sind on teinud ja ka teevad edaspidigi.
Tean. Tean. - Oled sa kunagi ühe tõeliselt võrratu naisega armatsenud?
Mu pruut on päris seksikas.
Ja kui sa temaga armatsed, tunned sa tõelist ja kaunist
kirge ja täpselt tollel momendil kaotad korraks surmahirmu.
Ei, seda ei juhtu.
Ma usun, et õige ja tõeline armastus tekitab surmale vaheaja.
Kõik argus tuleb väärtarmastusest või vähesest armastusest, mis on sama.
Ja kui mees on vapper ja tõene, vaatab ta surmale otse näkku,
nagu ninasarvikukütid, keda ma tunnen, või Belmonte, kes on tõeliselt vapper.
See on sellepärast, et nad armastavad piisava kirega, et surm oma mõtetest pühkida,
kuni see naaseb, nagu ta seda teeb, kõigile meestele.
Ja siis sa pead uuesti kirglikult armatsema.
Mõtle sellele.
Alice. Kuidas pagan sul läheb? - Hei!
Hästi? Tore. Ta on siin. Järgnege mulle.
Ei, ma ei nõustu. - Aga miks?
Sellepärast et...
See on Gil Pender, proua Stein.
Ta on noor Ameerika kirjanik. Ma mõtlesin, et te peaks kohtuma.
Mul on hea meel, et sa siin oled. Sa võid otsustada, et kummal meil õigus on.
Ütlesin just Pablole, et see portree ei taba Adriana ilu.
Sellel on universaalsust, aga puudub ojektiivsus.
Ei, ei, ei. Te ei mõista seda õieti.
Te ei tunne Adriana't. Vaata...
Vaadake liikumist, seda maali.
See esindab teda täpselt!
Ei, sul pole õigus. Vaata kuidas ta on teda maalinud:
leemendab seksuaalset mõistaandmist,
hõõgumiseni tiirane, jah ta on tõesti kaunis, kuid
see on vaevu hoomatav ilu; kaudne sensuaalsus.
Mis on sinu esimene mulje Adriana'st?
Ülimalt armas.
Kaunis, kuid liiga peen. Rohkem eristuvust, Pablo!
Jah, teil on õigus, proua Stein. Muidugi
on mõistetav, miks ta kogu objektiivsuse on kaotanud.
Ta on Place Pigalle'st olendi teinud.
Üks vulkaanilise isuga hoor.
Ei, ei! See on tõsi kui sa teda tunned!
Jah, sinuga privaatsuses,
sest ta on su armuke, aga meie teda sellisel viisil ei tunne!
Nii et tee üks väikekodanlik otsus ja muuda ta üheks naudingu objektiks.
See on rohkem vaikelu kui portree. - Ei.
Ei. Ei. Ma ei nõustu.
Ja mis selle sinu raamatuga oli?
Kas see ongi see?
Jah, see on... - Ma vaatan üle.
Oled sa seda lugenud, Hemingway?
Ei, jätan selle sulle. Sa oled mu tööd alati hästi hinnanud.
"Minevikust" oli selle poe nimi,
ja selle tooted koosnesid mälestustest.
Mis oli igapäevane ja isegi vulgaarne ühele põlvkonnale,
on muutunud ainult möödunud aastatega
maagiliseks ja leeris staatuseks.
Ma armastan seda.
Olen juba sisse võetud. Sisse võetud!
Alustan sellega täna õhtul,
aga kõigepealt on meil millest rääkida.
Ma olen sellelt toimetajalt kaks kuud vastust oodanud.
Saatsin selle loo mida me vaatasime, pluss neli teist,
pluss neli lühikest lugu. Ja see kutt, andsin talle koopia...
Siiski, kaks kuud: mitte sõnakestki. - Selge.
Olid sa tõesti esimestest lausetest sisse võetud?
Minevikul on alati minu jaoks suurepärane sarm olnud.
Minu jaoks ka. Suurepärane sarm.
Olen alati öelnud, et sündisin liiga hilja.
Mina ka.
Minu jaoks oleks Kaunis Prantsuse Ajastu ideaalne.
Tõesti? Praegusest parem? - Jah.
Hoopis teine tunnetus, tänava laternad, kioskid,
hobune ja troskad,
ja siis mõtteterad.
Sa räägid inglise keelt väga hästi.
Ei, tegelikult mitte. - Ei, räägid küll!
Kaua sa Picasso'ga oled olnud?
Jumal küll, ütlesin ma tõesti seda praegu?
Kuidas palun?
Ma ei tahtnud pressida... Kas te sündisite Pariisis?
Ma sündisin Bordeaux's.
Kolisin siia moodi õppima, aga sa ei taha kõigest sellest kuulda.
Jah, tahan küll.
Jah, jätka. Sa kolisid siia moodi õppima...
Ma tulin Coco Chaneliga siia õppima
ja armusin Pariisi ja ka
ühte väga tumedate silmadega, vaevatud juudi päritolu Itaalia maalikunstnikusse.
Teadsin, et Amadeo'l oli keegi teine, aga ikkagi ei suutnud ma ta kutsele ei öelda
ja need olid võrratud kuus kuud.
M... Modigliani?
Sa elasid... Sa elasid koos Modiglianiga?
Sa küsisid, nii et räägin sulle oma kurba lugu.
Ka koos Braque'ga, kuigi seal oli teine naine.
Palju.
Ja nüüd elan Pablo'ga.
Ta on abielus, kuid neil on iga päev kokku-lahku suhe.
Ma ei mõista kuidas mingi naine teda üldse taluda suudab. Ta on nii keeruline.
Jumal küll, sa viid "kunstifänni" staatuse täiesti uuele tasemele!
Kuidas palun? - Ei midagi. Lihtsalt ütlesin, et...
Aga räägi mulle endast.
Mida? Mida mul öelda ka... - Nii et sa tulid Pariisi kirjutama?
Sest, tead küll, tänapäeval tunnevad paljud ameeriklased vajadust siia kolida.
Kas Hemingway pole veetlev?
Ma armastan ta kirjandust.
Ma tean. Tegelikult olen ma siin ainult külas.
Sa pead siia jääma.
Tõesti? - Jah. See on võrratu linn
kirjanikele ja kunstnikutele. - Ma tean. Ma sooviks, aga see pole nii kerge.
Ma ei armunud hullunult su raamatusse,
Tõesti? - nii et ma sooviks ülejäänut lugeda.
Sulle tõesti meeldis? Sest ma üritan seda veel parandada... - Pender?
Lähme Montmartresse. Lähme jooma, okei? - Jah.
Ma annan oma arvamuse kui olen su raamatu läbi lugenud. Kus kohast ma sind leian?
Ma võin ise siia tulla ja sa ei pea mind otsima, kui see sobib?
Meil on avatud uksed. - Kas sa tuled meiega?
Ma küll sooviks, aga ma ei saa.
Loodetavasti kohtume kunagi veel.
See oleks tore.
Lähme! - Ühel kenal päeval kavatsen ma su sellelt geeniuselt üle trumbata,
kes on suurepärane, kuid ta pole mingi Mirķ.
Minu nimi on Gil Pender.
Ma olin Hemingway ja Picasso'ga.
Pablo Picasso ja Ernest Hemingway.
Ma olen Gil Pender, Pasadenast!
Noorskaut. Kukkusin esimene aasta inglise keeles läbi.
Natuke vanal Gil Penderi romaan
on Gertrude Steini juures.
Vau, see naine oli nii
armas.
Kahju, et te meiega eile kinno ei tulnud.
Me nägime suurepäraselt naljakat Ameerika filmi.
Kes filmis olid?
Ma ei tea. Unustasin ta nime.
Suurepärane, kuid lihtsalt ununev. Tundub filmina, mida ma juba näinud.
Mina arvatavasti kirjutasin selle.
Ma tean, et see oli totter ja lapsik,
ja täielik usutavus puudus,
aga sellegipoolest me Johniga naersime. - Kas me pole siin juba olnud?
Oled kindel?
Mis kell sa eile saabusid?
Mitte eriti hilja... Ma...
Need kesköised jalutuskäigud mõjuvad mulle tõesti loovalt,
ilma päevastest takistustest. Arvatavasti lähen väiksele
jalutuskäigule ka täna õhtul. - Eks näis.
Jah. Eks näis.
Vaata neid imelisi klaaskujukesi.
Kas meeldib?
Jah. Väga kaunis.
Te olete ameeriklane. - Jah.
Kas Cole Porter meeldib teile?
Jah. Ma olen suur fänn. Mulle meeldib
mõelda, et olen Linda ja Cole'i ringkonna liige.
Tegin nalja.
Väga kenad laulusõnad.
Väga kaasakiskuv. - Võluv.
Gil?
Gil? Hei. - Jah? Jah.
Jah. Me peaks minema. - Kas läheme juba?
Jah. Saame muuseumis Pauli ja Caroliga era-etenduseks kokku.
Okei. Jah. Okei.
Tead, Paul on Monet'i ekspert, nii et see võib sulle valgustav olla.
Jah. Okei.
Lähme õpime natuke kultuuri.
See värvide kõrvutamine on hämmastav.
See mees oli abstraktse ekspressionismi tõeline isa.
Võtan selle tagasi. Võib-olla oli see Turner.
Ma armastan Turnerit, aga pean seda ülekaalukaks.
Kui ma ei eksi, võttis tal selle valmimine kaks aastat aega.
Ta töötas Giverny's, kus ta tihti...
Ma kuulsin, et mõnda asja, mida Monet proovis...
Tasa! Ma üritan kuulda, mida Paul räägib.
Caillebotte külastas teda tihti,
Üks kunstnik, keda minu arust alahinnati.
Okei nüüd.
Siin on üks suurepärane Picasso.
Kui ma ei eksi, siis maalis ta selle suurepärase portree oma
20dates prantsuse armukese Madeleine Brissoust.
Paul, mul on kahjuks siin lahkarvamus.
Tõesti. - Gil, ole tähelepanelik.
Võid ehk midagi õppida.
Okei, kui ma ei eksi, siis oli see üks nurjunud üritus tabada
ühe noore prantslanna - Adriana - ilu,
kes oli Bordeaux'st, kui mu maali ajalooline mälu ei peta.
Kes tuli Pariisi, et teatris kostüümidisaini õppida.
Olen üpris kindel, et tal oli armulugu Modigliani'ga, siis Braque'ga,
kelle kaudu ta Pablo'ga kohtus. Picasso'ga.
Muidugi, pole näha selle portree õrnsust
ja tema ilu. Ta oli lihtsalt võrratu.
Mida sa suitsetanud oled?
Ma vaevalt kutsuks seda pilti suurepäraseks,
see on rohkem väikekodanlik seisukoht, kuidas Pablo teda näeb. Nägi.
Ta oli tegelikkusest häiritud, sest Adriana oli
voodis absoluutne vulkaan.
Minu jaoks liiga rikas.
Kuhu Gil kadus?
Tööle.
Ta on mööda Pariisi jalutanud.
Väidetavalt pidavat öised linna tuled teda inspireerima, nii et...
Aga pole midagi, sest mina lähen Pauliga tantsima.
Kus Carol on?
Ta sai toidumürgituse, nii et kohtun teiega hiljem.
Aitäh õhtusöögi eest, isa.
Nägemist, kullake.
Kuhu sa arvad Gil iga õhtu läheb?
Sa kuulsid ju. Ta kõnnib ja leiab ideesid.
Sa kõlad kahtlevalt. - Ei.
Olen näinud palju ta teenib, aga vahepeal mõtlen, et
tal on kruvi lahti ja mulle ei meeldinud tema märkus
Teeõhtu Vabariiklaste kohta. Nad on korralikud
isikud, kes üritavad riiki tagasi võita.
Nad pole krüpto-faistlikud jobud. Kuulsid kui ta seda ütles?
Siiski, ei arva ma, et sinu idee teda jälitada
on eriti praktiline. - Ei?
Mina tahaks küll teada, kuhu ta iga õhtu läheb.
Me teame vähemalt ühte: ta ei käi tantsimas.
Vabandust!
Kas see härra tülitab teid? - Hei, Gil!
Hei! Kuidas läheb? Ma lootsin sinuga kohtuda.
Milline võrratu pidu! - Tore.
Kui tore sind siin näha. - Aitäh.
Delfine?
Gil, hiljem räägime, okei? - Jah, jah.
Tere õhtust, madam.
Milline üllatus! - See oli täielik juhus.
Olin Gertrude Stein'i juures,
ta on romaani lugemisega peaaegu valmis ja ma kohtusin selle mehega.
Ta nimi olevat Archibald MacLeish. Ta ütles, et on teel siia.
Tule aga kaasa. Ma ei kavatse Fitzgeraldide juurde jääda,
aga siis ta ütles, et sina oled siin. Sina ja Pablo...
Pablo on kodus.
Meil oli väike tüli. - Oh ei!
Vaatan, et sul oli Djuna Barnes'ga lõbus tantsida. - Jah!
Oota. See oli Djuna Barnes?
Jah. - Vau. Pole siis ime, et ta tahtis juhtnööre võtta.
Kas pole kaunis koht peo jaoks?
See on suurepärane! - Ainult Fitzgeraldid suudavad seda!
Ma tahan sulle midagi näidata. Tule minuga. - Okei.
Kuidas su raamatuga lood? - See edeneb. Jah!
Vaata seda!
Vau! - See on pärit sajandi pöördest.
Kas pole kaunis? See on mu lemmik ajastu.
Ma armastan seda väga. Kõik oli täiuslik.
On väga tore sind täna õhtul näha.
Ma lootsin... - Sind on väga tore näha!
Seal ta on, mu väike Adriana!
Kas see pole pariislase väike unistus peost sinus eneses?
Usu mind. Mingil moel ma su sellelt M?laga põgenikult ära röövin.
Kumma sa meist valiks, kas minu või Belmonte?
Te olete mõlemad täiuslikud.
Aga tema on vapram. Ta seisab surmaga rohkem silmitsi ja...
rohkem otsekohesem, ja kui sa tema valiks, oleks ma rohkem pettunud, aga ma mõistaks.
Ta valis Pablo.
Jah, ta valis Picasso, aga Pablo arvab,
et naised on ainult seksimiseks ja maalimiseks.
Aga sina?
Mina arvan, et naised on meestega sama vaprad.
Oled sa kunagi sööstvat lõvi tulistanud?
Mitte kunagi.
Soovid sa teada, mis tunne see on?
Ei usu, et tahan. - Oled sa kunagi jahtinud?
Ei. - Aga sina?
Ainult soodustusi.
Lähme võtame juua juurde.
Siin on nii valju, kas me võiks ehk minna kuhugi,
kus on võimalik teineteist kuulda? - Muidugi! Nägemist.
Kes tahab kakelda?
Loodan, et sinu ja Pablo vahel polnud midagi tõsist.
Ta on tujukas ja omastav.
Kunstnikud on nagu lapsed.
Sa muidugi mõistad miks nad sind maalida soovivad,
sest sul on lihtsalt üks maailma kauneim nägu.
See on nii huvitav...
Ka sina oled huvitav, eksinud moel. - Eksinud?
Võib-olla tõesti olen eksinud.
Räägi mulle veel oma raamatust.
Mu raamat on nagu...
Tead mis? Ma pole huvitatud oma raamatust täna õhtul rääkida.
Ma tahan lihtsalt koos sinuga mööda Pariisi ringi käia.
Ma unustan muudkui, et sa oled lihtsalt turist.
See on õrnalt öeldud.
Ma ei suuda kunagi otsustada, et kas Pariis on kaunim päeval või öösel.
Ei, sa ei suudakski. Sa ei saaks ainult ühte valida.
Ma võiksin tuua argumente, mis mõlemale poolele mati teevad.
Ma vahepeal mõtlen, et "Kuidas keegi suudab välja käia
raamatu, või maali, või
sümfoonia või ühe skulptuuri, mis täiendab ühte suurepärast linna?"
Ei saagi, sest kui ringi vaadata, siis
igal tänaval, igal puiesteel on oma eriline kunstiline kuju.
Ja kui sa mõtled, et külmas,
vägivaldses, mõttetus universumis, kus Pariis eksisteerib, need tuled...
Olgem ausad, Jupiteril ega Neptuunil ei juhtu midagi,
aga kosmosest on võimalik näha neid tulesid,
kohvikuid, rahvast joomas ja laulmas...
Võiks öelda, et Pariis on universumi kõige kuumem koht.
Sa oled poeet. - Ole nüüd.
Sa oled väga südamlik, aga ma ei kutsuks oma lalinat poeetiliseks.
Kuigi kõik tuli mul ladusalt välja.
Kas näed midagi meelepärast?
Jah. Pean häbenevalt tõdema, et nad kõik meeldivad mulle.
Mulle meeldib odav seksikas. See teeb mind madalaks.
Kui ma olin katoliiklikus koolis, ühel nädalalõpul
maksime me toakaaslasega ühele Pigalle'st pärit tüdrukule,
et ta meile oma trikke õpetaks.
Ausalt? - Jah.
Vau. See on...
See on... See on... Ma mõtlen veel selle üle.
Mulle meeldib sinuga kõndida.
Sa näed hämmastav välja. - Aitäh.
Jumal, on see tõesti see kes ma arvan?
Mida ta siin teeb, vahtides vette?
Jumal küll!
Zelda, mida sa teed?!
Palun? Ma ei taha elada! - Stopp!
Mis viga? - Scott ja see kaunis krahvinna.
Nad... See oli silmnähtav, et nad sosistasid minust
ja mida rohkem nad jõid, seda rohkem ta temasse armus!
Ta... Scott armastab ainult sind.
Võin sulle seda kindlalt öelda. - Ei.
Ta on minust tüdinud! - Sa eksid. Sa eksid. Ma tean.
Kuidas? - Usu mind. Ma tean.
Vahepeal tunnetan inimesi ja ma... - Mu nahk valutab!
Mis mõttes? - Ma ei taha... Ma vihkan oma välimust!
Ära tee seda!
Võta see. - Mis see on?
See on vaalium. Tunned ennast kohe paremini.
Sa kannad ravimeid kaasas? - Ei, tavaliselt mitte.
Lihtsalt kui ma Ineziga kihlusin,
on mul paanikarünnakuid olnud, aga eks need peale pulmi vaibuvad.
Ma pole kunagi vaaliumist kuulnud. Mis see on?
See on... tuleviku tablett.
Sa pole kunagi maininud, et sa abiellud.
Jah. See on üks
tuleviku värk.
Igatahes edu sulle raamatu ja pulmadega. - Aitäh.
Ma arvan, et Inez meeldiks sulle. Tal on
lõikav naljasoon ja
ta on veetlev. Ta ei ütle, et me nõustume kõiges, aga...
Aga tähtsates asjades.
Jah, või... tegelikult võib-olla väikestes asjades.
Suurte asjade koha pealt on vahepeal lahkarvamused.
Tema tahab Malibu's elada ja et ma Hollywoodis töötaks ja...
Aga meile mõlemale meeldib India toit. Mitte kõik India toidud, aga
tead küll... see pita.
Meile mõlemale meeldib pita. Selle nimi on vist "naan".
Ma peaks minema hakkama. Pablo hakkab mind igatsema.
Ma saadan su koju. - Ei, ei, ei.
Lõpeta oma jook rahus. Ma elan siinsamas nurga taga.
Ei. Ma... - Ma tahaks natuke üksi olla,
aga aitäh toreda õhtu eest. Nägemist.
Söör? Väga kahju.
Väga kahju.
Me varem kohtusime...
Peol!
Dalí. Jah?
Jah... - Dalí!
Ma mäletan! - Dalí. Jah.
Pudel punast veini!
Aitäh. Jah...
Nii siis?
Veel üks klaas, palun.
Ma armastan seda keelt!
Prantsuse keelt! Ettekandjaid? Ei.
Kas sulle ninasarviku kuju meeldib?
Ninasarviku?
Ma pole sellele õieti mõelnud.
Mina maalisin ninasarviku. Ma maalin sind.
Jah. Su kurbi silmi.
Su suuri huuli, mis sulavad kuumal liival,
ja üks pisar.
Jah! Ja su pisarasse, veel ühe näo.
Kristuse näo!
Jah, ninasarviku sees.
Jah. Ma tõenäoliselt näen kurb välja. Ma olen
ühes väga segases olukorras.
Luis! Hei, Luis!
Mu sõbrad.
See... Seņor Buņuel.
Buņuel? - Jah. Buņuel... ja... hr Man Ray.
Man Ray? Jumal küll! - Tere.
See on Pen-der. Pen-der.
Pender!
Jah. Ja mina olen Dalí! - Dalí. Jah.
Pead meelde jätma.
Pender on segases olukorras.
See kuuldub nii pööraselt.
Te nagunii arvate, et ma olen purjus, aga
ma pean kellelegi rääkima. Ma
tulen ühest...
ühest teisest ajast. Teine ajastu.
Tulevikust. Okei? Ma tulen
siia 20dast aastatuhandest.
Ma istun ühte autosse ja liuglen läbi aja.
Täpselt nii.
Sa asud kahes maailmas.
Ma ei näe selles midagi imelikku. - Miks?
Jah, sa oled sürrealist!
Aga ma olen tavaline mees. Vaata, ühes elus,
olen ma kihlatud abielluma ühe naisega, keda ma armastan.
Vähemalt ma arvan, et ma teda armastan.
Issake! Ma parem ikka armastaks teda! Ma abiellun temaga!
Ninasarvik teeb emasele selga ronides sugu.
Aga... kas kahe ninasarviku ilu vahel leidub erinevusi?
Kas seal leidub teine naine?
Adriana. Jah, ja ma olen
temast väga sisse võetud.
Ma pean teda väga ihaldusväärseks.
Probleem on selles, et teised mehed,
suurepärased kunstnikud - geeniused - peavad ka teda ihaldusväärseks
ja tema neid. Nii et, seal on see...
Üks mees, kes armastab teise ajastu naist.
Ma näen ühte fotot.
Ma näen ühte filmi.
Ma näen ühte ületamatut probleemi.
Ma näen...
ühte ninasarvikut.
Said ka tööd eile õhtul tehtud?
Jah... Ma lihtsalt... Ma hakkasin mõtlema, et ehk
see raamat on liiga realistlik.
Et mul puuduvad mõned muudatused, et lasta oma kujutlusvõimel
pööraseks minna ja mitte nii kuradi loogiline olla.
Miks sa hommikuti alati nii hea välja näed? - Ei, ei, ei!
Me peame riidesse panema! - Ainult korraks!
Tule siia! Olen töötanud nagu kuri vaim. Mul on vaja osasid asju teha, aga
ma ei saa sulle enam vastu panna. Sa oled hommikuti nii võluv.
Paul ütles, et me peame maakohta minema.
Ta ütles, et viib meid ühte kaunisse võõrastemajja lõunat sööma.
Aga kui sa ei taha minna, ei pea sa minema.
Mina ei kavatse sinu pärast sellest ilma jääda.
Halloo! Tere!
Halloo! Mul on Rodini kohta üks kiire küsimus. - Tere.
Okei, ma mõistan, et ta armastas oma naist
ja ta armastas ka oma armukest.
Jah. - Aga kas te arvate, et on võimalik
armastada kahte naist korraga?
Ta armastas neid mõlemaid, kuid erineval moel.
Tead...
See on väga... See on väga prantsusepärane.
Te olete
selles osas palju rohkem arenenud kui meie.
Kas te mäletate mind? Ma olin
selles grupid, kus... - Jah!
Pedantse härrasmehe grupis.
Pedantse? Jah. See on hästi sobiv sõna.
DETEKTIIV DULUC
Siin on... tema pilt.
Ma tahan teada kuhu ta igal õhtul läheb.
Mis on teie kahtlus?
Ta on mu tütrega kihlatud.
Abielluvad. Ma tahan kindel olla, et mu tütar teeb õige valiku.
Loomulik diskreetsus on ülim.
Te olete õiges kohas, härra.
Hr. Tisserant hakkab isiklikult seda härrasmeest jälgima
ja kannab ette tema öistest asupaikadest.
Hei!
Hei! Aitäh, et peatusite.
Gil Pender. - Tom Eliot.
Tom Eliot? Tom Stearns Eliot?
T.S. Eliot? T.S. Eliot?
Pender. - Prufrock, nagu mu mantra!
Okei. Vabandust. Vabandust.
Sealt kus mina olen pärit, mõõdab rahvas oma elu kokaiini lusikatega.
Halloo? Proua Stein? - Pender.
Varsti räägime su raamatust. Olen selle läbi lugenud.
Meil on siin praegu lihtsalt üks väike isiklik kriis.
Okei. Ehk tulen hiljem tagasi? Ma ei taha segada.
Ei, see pole mingi saladus.
Adriana jättis Pablo maha ja lendas Hemingway'ga Aafrikasse.
Ma teadsin, et mul on sellest türannist kinnisidee.
Me rääkisime sellest!
Olen kindel, et ta tuleb väga pühendatuna tagasi.
Väga pühendatuna. Nad läksid antiloope jahtima, aga küll ta tagasi tuleb.
Öine hüäänide kisa kõrvus, kui üritad telgis magada, ajab lihtsalt hulluks.
Kilimandaaro pole Pariis.
Tahad öelda, et nad läksid Kilimandaarosse? - Nüüd su raamatu juurde.
See on tõesti väga ebaharilik.
Mingil moel on see peaaegu nagu ulme.
Me kõik kardame surma ja küsitleme oma kohta universumis.
Kunstniku töö pole meeleheitele alistuda,
vaid leida eksistentsi tühjusele vastumürk.
Sul on selge ja elav hääl. Ära ole mingi allaandja.
Ütle Gil'ile, et ta ülikonna võtaks, sest me lähme homme ametlikule lõunastamisele.
Unustasin sulle tegelikult öelda. Gil ei tule Mont Saint-Michelisse.
Miks mitte? Ma ei mõista!
Sest ta kirjutab. Ta kirjutab ümber.
Ta kirjutab ümberkirjutusi ümber, mõistad?
Ta ütles: "Picasso ei lahkunud kunagi oma stuudiost."
Mina ütlesin: "Gil, sul pole Picasso'ga mitte midagi ühist."
Ta lihtsalt vahtis mind.
Ta jääb suurepärasest nädalavahetusest ilma.
Teil Cole Porter'it on?
Hei. - Hei.
Ma mäletan teid. - Jah?
Ta oli su sõber. - Cole Porter? Jah.
Ja ära Linda't unusta. Ka tema oli mu sõber.
Ikka mõistad, et teen nalja? - Jah. Sain aru.
Sa oled natuke liiga noor.
Jah. Tundud liiga noor olevat, et tema tööga nii tuttav olla.
See on sellepärast, et ta kirjutas palju laule Pariisist.
Jah. Kuidas see lugu käis? Ta olevat nagu su kodulinnaga armunud, või midagi taolist.
Oled sa pariislane? - Jah, härra.
"Jah, härra." Võite mind vabalt Gil'iks kutsuda.
Palju ma võlgnen? - Selle eest?
18 eurot. - Okei.
Kas te võiks seda tõlkida?
Kas te inglise keelt oskate?
Okei. Aitäh.
"Et Pariis eksisteerib ja igaüks võib elada
ükskõik kus mujal maailmas, jääb alati mulle mõistatuseks.
Lõunasöök Pablo ja Henri Matisse'ga.
Pablo on parem kunstnik, aga Matisse on parem maaler.
Suvine Pariis Kuidas võis küll olla,
et istuda Maxim'i armukesega vastamisi, oma...
oma parimas ajas.
Ma olen armunud ühte ameeriklasest kirjanikku, kellega just kohtusin,
nimega Gil Pender.
Selline otsene maagia, millest kuuldakse, juhtus minuga.
Ma tean, et mõlemad Picasso ja Hemingway on minusse armunud,
aga mis iganes... seletamatul...
seletamatul... põhjusel... on südames... - Jah. Jah.
Ma olen Gili tõmmatud.
Võib-olla sellepärast, et ta näib olevat naiivne ja oletamatu.
Nagu alati, selles kurvas elus, on ta abiellumas Inez'i nimelise naisega.
Mul oli unenägu, kus ta tuli minu juurde
ja tõi mulle ühe väikse kingituse. Kõrvarõngad olid need.
Ja me armatsesime."
Kõrvarõngad.
Jumal küll! Mida te teete?
Isal on rinnavalud.
Tõesti? - Jah. Olen kindel, et see on lihtsalt seedehäire.
Me ei saa seda riski võtta. - Tal oli kolm aastat tagasi veresoone laiendamine.
Jah. Õige.
Nad panid minusse õhupalli. Kah asi.
Õhupalli? - Ma paluks tuppa number 728 hotelli arsti.
Ära kutsu arsti!
Gil, miks sa nii uhkelt riides oled?
Mina? Ei, ei, ei. Ei ole. Ma tegin kirjutamistöid.
Ma lihtsalt kirjutasin natuke.
Sa paned end kirjutamiseks uhkelt riidesse ja kasutad lõhnaõli?
Ei, ei. Hüppasin ainult korra dui alla. Tead kuidas ma dui all paremini mõtlen
ja ma saan seal olles positiivseid ioone?
Me siis olime poolel teel Mont Saint-Michelisse,
kui isa läks äkitselt nagu tont näost valgeks.
See on kohutav! - See oli tõesti hirmuäratav, nii et
me pöörasime kohe ümber ja tulime tagasi. - Jah. Te pidite.
John, kas võin sulle midagi tuua? Värvi järgi vaadates
tundub kõik okei, aga ma pole mingi arst. - Ei, kõik on korras.
Olen kindel, et see oli see veiseliha, mis ta mulle toppis.
Mis see on? - Kus?
Su käes. - Ei midagi.
See on kingitus! - Ma tean. Ma tean.
See pole... See... On jah!
Mulle? - Jah.
See pole... uskumatu... See on täikalt.
Kas võin selle avada? - Ei, ei, ei.
Kullake, see on ühe erilise õhtusöögi jaoks,
mis meil tulemas ja siis ma annan selle sulle.
On seal ehted? Loodan, et minu maitse järgi, sest
see kuukiviga kaelakee!? - Aga ma arvasin, et kuukivi meeldib sulle?
Sest see on alatähtsustatud, kuid elegantne.
Seda ütled sina alati.
Odav on odav, ütlen ma alati.
Jah. Sa ei näinud seda kaelakeed.
Ma pole seda isegi kunagi kandnud. Näitan sulle. Mõistad kohe, et miks.
Kõik vihkavad äkitsi kuukive millegipärast.
Nad on... - Natuke lihtsameelsed.
Ma mõtlesin, et sa armastad lihtsameelsust.
Jah, selles probleem ongi. See on liiga lihtsameelne.
Mida mina ka tea? Liiga lihtsameelne.
Kus mu pärli kõrvarõngad on?
Võtsid sa nad kaasa?
Ma ei mäleta, et sa neid pakkinud oleks.
Jah, võtsin küll, sest kandsin neid siin!
Ei, ei kandnud. Võib-olla kukkusid välja!
Mõlemad? Gil, mu kõrvad on augustatud.
Inez, ma ütlesin sulle, et pane hotellis asjad turvalisse kohta!
Kas arvad, et see oli teenijanna? - Alati on see teenijanna süü.
Ma mäletan, et nägin neid hommikul siin.
Ma raporteeriks vargusest otsekohe.
Tead, ta oli eile nii vulgaarne kui küsisin temalt...
Oota! Ärme hakka kohe järeldusi tegema, okei?
Lihtsalt kedagi varguses süüdistada pole hea. - Jah, ma tahaks vargust raporteerida.
Inez, ei! - Võiks te uurijat kutsuda?
Saatke ta üles. Aitäh. - See muutub nõia jahiks!
Nii ei tehta isikute vastu!
Tehakse küll, kui nad varastavad.
Mulle see teenijanna juba algusest peale ei meeldinud.
Ta oli armas, meeldiv, hingekosutav!
Sa valid alati teenijanna poole!
Sellepärast isa sind kommunistiks kutsubki.
Tere õhtust. Ma olen doktor Gérard.
Vett tahad veel? - Kõik on korras.
Tal oli veresoone laiendamine. - Ma ei vajanud seda.
Vaata! Kas need?
Ma ei tea.
Kus kohast sa need leidsid? - Nad olid vannitoas.
Vannitoas? - Jah. Kraanikausi äärel.
Mida kuradit need vannitoas tegid?
Ma ei tea. Nad lihtsalt...
Võib-olla nad kukkusid,
kui sa neid ära panid ja teenijanna korjas need üles
ja pani nad sinna, et nad nähtaval ei vedeleks.
See oli tema poolt väga hooliv.
Ma ei pillanud neid. Ma ei pillaks neid.
Kõige tähtsam on see, et nad pole varastatud.
See on üks su parimaid töid.
Ma rääkisin Leo'ga. Ma arvan, et ta ostab selle ära.
Pender! Rääkisin just Matissele,
et ostame ühe ta maalidest meie isiklikku kollektsiooni.
Ma arvan 500 franki on õiglane.
500 franki Matisse eest?
Jah, arvan et see on õiglane.
Ma mõtlesin, et ehk võiks ma mingi 6-7 tükki osta.
Mis see on? - Jah.
Okei, ma tõin oma raamatu esimeste peatükkide ümberkirjutuse
ja mõtlesin, et ehk sa võiks vaadata, et kas ma liigun õiges suunas.
Jäta see minuga. - Okei. Tore.
Oled sa midagi Hemingway'st kuulnud?
Nad tulid juba paar päeva tagasi.
Reisist ei tulnud midagi välja. Ma teadsin, et nad ei sobi kokku.
Kõik on läbi. Picasso'ga ka.
Ta on üksinda Deyrolle's.
Üksinda?
Üks pöörane sürrealisti maalija abiellub.
Nad abielluvad Deyrolle's.
Tal oleks hea meel sind näha.
Mu armsad sõbrad, ma teen ettepaneku toosti tõsta...
Mida sa siin teed?
Ma tulin sind otsima.
Tõesti? - Jah. See võib imelikuna tunduda, aga
ütleme nii, et kui kirjanikuna, olen ma päris osav
isikute vibratsioone lugema, eriti naiste omasid.
Ma tunnen, et sul on vist minu vastu komplitseeritud tunded.
Kas sa ei pidavat abielluma?
Kõik on praegu veel natuke õhus.
Ma ei tea mis juhtub.
Kas me võiks kuskil rääkida? Kuskil vaiksemas kohas?
Muidugi. - Tule.
Hr. Bu?uel!
Mul oli su filmi jaoks hea idee.
Jah? - Üks grupp isikuid lähevad ühele
väga ametlikule õhtusöögi peole. Peale õhtusööki üritavad nad lahkuda, aga nad ei saa.
Miks mitte?
Neil on lihtsalt probleem uksest väljuda.
Aga miks? - Üks moment.
Kui nad olid sunnitud kokku jääma, tsivilisatsiooni pealispind
hajub kiiresti ja alles jääb tõde,
kes nad tegelikult on: loomad.
Aga ma ei saa aru.
Miks nad lihtsalt ei lahku?
Lihtsalt mõtle sellele. Kes teab!?
Võib-olla kui üks päev habet ajad, kõditab see su kujutlust.
Ma ei mõista. Mis neid seal toas kinni hoiab?
Mida sa teed?
Ma ei tea!
Tundsin korraks, kui ma seda tegin, et ma oleks nagu surematu.
Aga sa näed kurb välja.
Sest elu on liiga salapärane.
Sihukeses ajas me elamegi.
Kõik liigub kiiresti.
Elu on lärmakas ja keeruline.
Ma olen alati loogiline olnud.
Ma pole kunagi midagi liiga pöörast teinud.
Ma ei jäänud siia. Kui ma siin esimest korda käisin,
ei võtnud ma kirjanikuks saamise võimalust tõsiselt.
Lihtsalt lasin end Hollywoodil palgata.
Ära naera. Ma lihtsalt tahan...
Ma tunnen, et tahan end lõdvaks lasta.
Palun.
See on tähelepanuväärne!
Lase käia. Pane kõrva.
Nad on nii ilusad!
Vaata!
Söör, miss, lähme!
Kes teie olete? - Tulge. Oleme hiljaks jäämas.
Kähku! - Tulge! Tulge!
Jumal küll, see on nii kaunis!
Uskumatu! Kõiki pilte, mida ma näinud olen...
Siin see ongi: La Belle Époque!
Ma ei tea, mis selle linnaga on!
Oleks nagu tunne, et ma peaks kaubanduskotta kirjutama.
Tere õhtust!
Tere õhtust! Tere tulemast.
Aitäh.
Jumal küll! Milline võrratu kleit!
Nii ajast ees!
Palun, jooge ampanja. See on pidu!
ampanjat!
Kas pole hämmastav? Kui esimest korda kohtusime, rääkisin ma sulle sellest kohast,
ja Belle Époque'st
ja siin me olemegi!
Ma ei tea miks, aga mul on tunne, et...
Ma ei tea, nagu ma ei suuda
oma õnne uskuda.
Mina suudan. Ma tean täpselt, kuhu ma nüüd minna tahan.
Näita teed.
Vaata!
Jumal küll!
Pablo imetleb teda väga!
Ma pean tere ütlema. - Ei, ehk me ei peaks teda tülitama.
Tule minuga! Ma olen närviline. - Tõesti? Okei.
Aga me teame, et ta on üksildane.
Olen kindel, et talle meeldiks seltskond. - Okei, lähme.
Härra Lautrec?
Jah? - Tere õhtust. Me oleme suured fännid.
Aitäh, madam. - Kas võime juua pakkuda?
Ma oleks meelitatud. Palun istuge.
Ta palub meil temaga istuda.
Nii palju prantsuse keelt ma oskan ja mõistan esti.
Te olete ameeriklane?
Jah, olen ameeriklane.
Sain aktsendist aru. - Jah. Jah. Jah.
Teie maalid! Teie tähelepanek! Me imetleme kõiki teie töid.
Mulle meeldivad teie maalid ka. - Õhtust! - Aitäh.
Võin ma teile tutvustada, hr Gaugin ja hr Degas.
Õhtust. - Meeldiv kohtuda. - Õhtust, meeldiv kohtuda.
Paul Gaugin. - Jah! Jah! Jah!
Näed seda skitsi, mis ta tegi? Tänapäeval ei oska keegi nii maalida.
Ei Picasso. Ei Matisse.
Uskumatu. Kas te inglise keelt räägite?
Ei, söör. - Tema räägib natuke.
Ei, ei. Ma räägin väga hästi. Absoluutselt. Tahate näha?
Me Degas'ega just arutasime siin, kuidas
praegune generatsioon on tühi ja puudub kujutlusvõime.
Ta ütles... Ta ütleb, et
praegune generatsioon on tühi ja puudub kujutlusvõime.
Renessanssi ajal oleks parem elada olnud.
Ei! See siin on kuldajastu.
Ei. - See on kuldajastu!
Üldsegi mitte. Renessanss on palju parem.
Mida sa teed?
Ma õpin tippmoodi.
Sellepärast sa niimoodi riides oledki.
Nüüd ma mõistan!
Nooruslikud riided.
Kas te võiks teda Richardile tutvustada?
Jah! - Jah. Ta tahab, et te ta sõbra Richardiga kohtuks.
Ta otsib kedagi, kes uue balleti jaoks kostüüme õmbleks.
Olete huvitatud?
Balleti kostüüme? - Jah.
Jumal küll! Ma...
Ma ei ela siin.
Tähendab, elan, aga ei ela. Ma...
Parem mitte üksikasjadesse minna.
Me oleme ajutiselt läbimas.
Kas ma võiks sinuga korra rääkida?
Kas tohib?
Meeldiv kohtuda.
Vau, Gauginil ei võtnud hoovamiseks kaua aega.
Ärme lähe kunagi 20datesse tagasi!
Millest sa räägid? - Me peaks siia jääma.
See on La Belle Époque'i algus!
See on Pariisi kõige kaunim ajastu, mis kunagi olnud.
Jah, aga mis saab 20datest? Charleston, Fitzgeraldid ja Hemingway?
Ma armastan neid. - Aga see on olevik. See on igav.
Igav?
See pole minu olevik.
Ma olen aastast 2010.
Mis mõttes?
Ma astusin sinu juurde, nagu sina astusid aastasse 1890.
Tõesti?
Ma üritasin oma olevikust põgeneda samamoodi, nagu sina enda omast.
Ühte kuldajastusse.
Ega sa ei arva, et 20dad on kuldajastu!
Jah, minu jaoks on.
Aga mina olen 20datest ja mina ütlen, et La Belle Époque on kuldajastu.
Ja vaata neid. Nende jaoks oli renessanss kuldajastu.
Nad vahetaks Belle Époque, et nad saaks Titian'i ja Michelango'ga kõrvuti maalida.
Ja nemad veel kujutasid ette,
et elu oli palju parem Kublai Khan'i ajastul.
Ma lõpuks taipan. See on vähetähtis, aga
see seletab mu unenäo ärevust, mis mul oli.
Mis unenäo? - Nägin eelmine öö unenägu,
mis oli nagu õudusunenägu, kus mul sai Zithromax otsa.
Ja siis ma läksin hambaarsti juurde ja tal polnud novokaiini.
Kas mõistad, mis ma ütlen?
Neil kellelgi pole antibiootikume.
Millest sa räägid?
Adriana, kui sa jääd siia ja sellest saab sinu olevik,
siis üpris varsti hakkad ette kujutama, et üks teine aeg oli sinu jaoks
tõeline kuldajastu.
Seda see olevik ongi.
Et see on mitterahuldav, sest elu on natuke mitterahuldav.
See ongi kirjanike probleem.
Te olete täis sõnu.
Aga mina olen emotsionaalne ja jään siia
ja elan Pariisi kõige kuulsusrikkamas ajas.
Sa kord juba otsustasid Pariisist lahkuda ja sa kahetsesid seda.
Jah, kahetsesin. See oli halb otsus,
aga see oli vähemalt üks otsus.
See oli tõeline otsus. Aga sihukesel moel
on see pöörane. See ei tööta nii.
Kui ma tahan midagi väärtuslikku kirjutada, pean ma
oma illusioonist lahkuma ja ma oleks
õnnelikum minevikus, kuhu ma oma kodu sooviks.
Nii et...
Hüvasti, Gil?
Hüvasti.
Pender, ma lugesin su ümber- jutustust ja sa oled õigel teel.
Sa said minust silmnähtavalt aru.
Kui ülejäänud raamatut on sama ladus lugeda kui sa valmis saad,
siis sul on midagi väärtuslikku. - See on suurepärane uudis!
Ma tõesti kuulasin sind, nii et mul on hea kuulda, et
asi ikka edasi liigub.
Ma väärtustan seda väga, et sina seda...
Ka Hemingway luges ja ta arvab... - Ta luges seda?
Ta arvab, et sellest saab hea raamat, aga tal oli üks süee ettepanek.
Mis ettepanek?
Ta ei usu eriti, et peategelane
ei näe, et tema kihlatu, otse ta nina ees teda petab.
Kellega? - Teise karakteriga. See pedantne.
Seda kutsutakse eitamiseks.
Aitäh.
Sa oled hull!
Paul ja mina?
Kus kohast sa sihukese hullu arvamuse said?
Kust? Ernest Hemingway käest.
Ta nuputas selle välja ja asjal on jumet.
Gil, su ajukasvaja paneb jälle segast.
Ei. Ei! - Pole midagi hullu Hemingway,
Fitzgeraldi, Gertrude Steini, ega Salvador Dal?'ga!
Jah, välja arvatud, et nad on juba aastaid surnud!
Ei, ei. Minevik pole surnud.
See pole tegelikult isegi minevik. Tead, kes seda ütles?
Faulkner. Ja tal oli õigus. Ja ma kohtusin ka temaga.
Sain temaga pidulik õhtusöögil kokku.
Sa oled pöörane vaimuhaige! - Ei, ei ole.
Jah, oled küll. - Ei. Ma olen liiga usaldav.
Ma olen armukade ja usaldav.
See on tunnetuslik dissonants.
Scott Fitzgerald rääkis sellest. - Gil. Gil.
Inez, sa võid mind petta, aga Hemingway'd sa ei peta.
Ma tean. - Jeesus Kristus, ma kohtlen ühe hullumeelsega siin.
Okei. Jah! Ma tegin seda.
Ma olin mõned ööd Pauliga,
sest ta on romantiline ja oskab prantsuse keelt,
ja sa kogu aeg töötasid ja võib-olla on see selle kulunud linna müsteerium, aga
saa sellest üle, Gil.
Pane see lihtsalt perspektiivi, kuni me koju jõuame.
Ma ei lähe tagasi.
Kuidas palun? - Ma jään siia ja see pole midagi
sinuga, või su romantilise katsega pistmist; Pariis on Pariis.
Inez, see on ilmne, et me ei...
Ma ei usu, et me oleme üksteisele loodud.
Mida?
Mida sa öelda tahad? Millest sa üldse räägid?
Oled valmis ujuma minema? - Hei!
Me lähme lahku.
Mida? - Jah. Gil kolib Pariisi.
Ma teadsin. Ma ütlesin sulle. - Mis toimub?
Ei, ei. Ma jään Pariisi, aga ega me sellepärast...
Kui olen siin õnnetu, kolin ma tagasi. Aga praegu jään siia, jah.
Kellega? Kellega, Gil?
Ei kellegagi... - Ühe oma väljamõeldud sõbraga?
Emal oli sinu kohta õigus. Sul on üks kruvi puudu.
Jah, mina ütlesin seda esimesena.
Kõik, kelle peategelane saab elatist
vanade korkpüsside ja Joan Crawfordi raamatute väljalõigete müügist.
Ausalt... - Ma ei ürita
märter olla, aga ma arvan, et sul oleks ilma minuta palju parem.
Ma tõesti arvan nii. - Meil vähemalt oleks!
Ma ei suuda uskuda, et sa kolid. - Mine. Mine!
Mine jaluta tänavatel. Pursku üle Pariisi tulede ja katuste.
Nägemist, Inez.
Tervita Trotsky't. - Jah.
Uskumatu! - Tead, ma lasin
ühel eradetektiivil teda jälitada. Ma teadsin, et ta pole hea.
Tõesti? - Jah.
Ta nägi teda igal keskööl ühte autosse istumas
ja jälitas teda väga tihedalt.
Ja mis juhtus? - Ma ei tea.
Detektiivibüroo ütles, et nende uurija on kadunud.
Kellega meil on au?
Ma... Ma olen eksinud.
Ma tegin ühe vale pöörde.
Valvurid! Valvurid!
Lööge tal pea maha!
Hei! Hei! - Hei!
Mida...
Tore sind näha.
Mida sa siin teed?
Naasen sõpradega õhtusöögilt.
Okei. - Ma elan siin.
Ja sina? Mida sa siin teed?
Lihtsalt jalutan.
Jah, ma tegelikult... Ma otsustasin, et kolin Pariisi.
Tõesti? Olen kindel, et sulle meeldib siin. - Jah.
Jah. Arvad nii? - Jah.
Tead, ma mõtlesin sinu peale eile.
Tõesti? - Jah, sest
mu ülemus sai ühte täitsa uue, Cole Porter lauludega, albumi.
See pani sind minule mõtlema?
Mulle meeldib kui keegi minu peale sel moel mõtleb.
Oled kodu poole teel?
Jah.
Kas ma võin sinuga jalutada, või ma võin sulle kohvi osta?
Okei, nüüd hakkab vihma sadama.
Ei, las olla. Mul pole märjaks saamise vastu midagi.
Tõesti? - Jah.
Tegelikult on Pariis vihmasajus kõige kaunim.
Tunnen, et see on täpselt sama, mida olen kogu aeg öelnud.
Ma nõustun sinuga täielikult.
Jah, see on palju kaunim.
Muide, minu nimi on Gabrielle.
Gil. - Meeldiv teiega kohtuda.
See on kena nimi.
Tõlge: spectatorx s_pectator@hotmail.com